![מצפה](http://drorisrael.wpengine.com/wp-content/uploads/2016/04/mitzpeh-gallery-300x173.jpg)
בשנת 2006 הוקם במצפה רמון קיבוץ המחנכים ע"י חברי תנועת דרור ישראל: כמה עשרות חיילות וחיילים, מגרעיני הנח"ל 'שובב' ואח"כ 'רובץ' ו -'המשך', שהתקבלו ביישוב בשמחה מהולה בחשדנות. גם בתנועה עוד לא ממש ידעו בדיוק לאן הדברים יובילו.
עשור להקמת הקיבוץ יצאנו לדבר עם צור וילמן, מי שהגיע לשם לפני שנים והיום כבר אחרי חגיגות גיל ה30, לשמוע על ההצלחות ( 'פיתחנו מודלים שמשתמשים בהם היום במקומות נוספים') והקשיים ("מנסים לשכנע שמצפה 'זה לא כל כך רחוק'"), המורכבויות ("כמות הפרויקטים והאנשים שבאים והולכים ממקומות כאלו הוא גדול, ולעיתים יוצר יותר נזק מתועלת"), האתגרים ( להיות רחוק ועדיין להרגיש קרוב) והאיחולים (להמשיך לגדול, לקלוט חברים נוספים).
למצפה רמון הגיעה הקבוצה הראשונה בשנת 2006 במסגרת פרק משימה של הנח"ל. הם הקימו קן של הנוער העובד והלומד ופעלו במערכות החינוך הפורמאליות והבלתי פורמאליות בישוב. על אף שכל חברי הקבוצה הגיעו במקורם ממרכז הארץ, הם נקשרו למצפה רמון, ויצרו שותפויות משמעותיות עם הורים, מחנכים וחניכים רבים. לאחר השחרור הם התלבטו אם להישאר במצפה רמון, והחליטו שכן בתנאי שתעבור למקום קבוצה נוספת של חברי תנועת דרור ישראל. הקבוצה של צור והוא עצמו התלבטו על כך. החזון הגדול והעשייה המשמעותית משכו אותם, ובסופו של דבר החליטו לעבור ולהקים יחדיו את קיבוץ המחנכים. היום הם 30 חברים וחברות בקיבוץ המחנכים, הגרים בשלוש קבוצות שגרים בלב במדבר. עשור להקמת קיבוץ המחנכים יצאנו לשאול את צור כמה שאלות
למה דווקא במצפה רמון?
מצפה רמון הוא ישוב מיוחד, יש איזה קסם באוויר. מדובר על מקום קטן, בסך הכל כחמשת אלפים תושבים, ולמרות זאת יש כאן מגוון אוכלוסייה שמקיף את כלל החלקים של החברה הישראלית. המגוון הזה הוא בעיני מקור כוח וייחודיות. יש כאן כוחות יוזמה ויצירה אדירים. כוחות אלו אפשרו לנו לפתח מיזמים חינוכיים אדירים כמו פנימיית "חברת הנוער" של דרור בתי חינוך או קואופרטיב "העגלה", נוסף למיזמים קהילתיים רבים ומגוונים נוספים המתקיים כאן. בנוסף, מצפה רמון הוא ישוב מבודד, רחוק מישובים אחרים ורחוק מהמרכז. אין מה להסתיר את העובדה כי במשך שנים מצפה רמון שימשה כחצר האחורית של מדינת ישראל. מצב חברתי זה הוא פסול בעיני וצריך להשתנות. הבחירה והרצון לחיות כאן, לתרום ולהיתרם מהישוב היא חלק משינוי חברתי רחב שהיינו רוצים להיות שותפים בו. ובתקווה ליצור מציאות טובה יותר עבור כולם.
תגיד, מאיפה מגיע הרצון, דווקא בתקופה כמו שלנו, לנסות ולבנות חיים שיתופיים?
משהו שמבינים מאד טוב מהחוויה של החיים כאן, זה שבמדבר אי אפשר לחיות לבד. לא סתם בחברה הבדואית הכנסת האורחים היא חלק מרכזי מהערכים ומהתרבות. אצלנו המדבר הוא גם ברמה הפיזית אבל הוא יכול להיות גם דימוי למצב בחברה הישראלית היום. חברה שבה אנשים לעיתים קרובות מופקרים לנסיבות חייהם, מציאות כלכלית קשה ואף דורסנית, ומציאות חברתית מלאת בדידות. הביחד יכול להיות תשובה לזה, יצירת קהילה, יצרת חברה תומכת. אנחנו מנסים לבנות אלטרנטיבה מסוימת, אנחנו רוצים להישען על קודים אחרים, ואנחנו רוצים שלכל אדם תהיה האפשרות להגשים את עצמו ולהיות מאושר. הביחד מעניק כוח, תמיכה ומאפשר לנו לראות מעבר לאופק.
![חברי קיבוץ המחנכים מצפה רמון](http://drorisrael.wpengine.com/wp-content/uploads/2016/03/IMG_8422-300x200.jpg)
עם איזה קשיים נתקלתם?
הדימוי של מצפה רמון הוא עדיין של עיירה קטנה ונידחת. גם אנחנו לא הכרנו את המקום הזה באמת לפני שעברנו לכאן, והחלטנו שאנחנו מעוניינים לספר את הסיפור המיוחד שלו והקמנו לשם כך מרכז הדרכה בשם "אל הנגב". קושי נוסף הוא אכן המרחק שאר חלקי הארץ. רובנו הגענו מהמרכז והצפון, (יש לנו אפילו חברה שגדלה במקור ברמת הגולן) והמשפחות נמצאות באזורים אלו, זה קושי שלומדים לחיות איתו, ובעיקר אנחנו מנסים עד כמה שניתן להתמודד איתו במשותף. אחד האתגרים שלנו הוא להצליח לשכנע שזה "לא כל כך רחוק".
במה עוסקים החברים בקיבוץ המחנכים? מה הקמתם בעיר?
קן הנוער העובד והלומד במצפה רמון, שאתו התחלנו, הוא קן גדול המכיל 150 חניכים, ואחוזי ההשתתפות בו מקרב בני הנוער במצפה רמון הם גבוהים מאד.
![קן מצפה רמון - הנוער העובד והלומד](http://drorisrael.wpengine.com/wp-content/uploads/2016/03/קן-מצפה-רמון-300x300.jpg)
בנוסף, אנחנו מנהלים ומדריכים בפנימיית "חברת הנוער למנהיגות ועשייה חברתית", המביאה למצפה רמון בני נוער שבוחרים להגיע לכאן ומשתלבים במערכת החינוך.
![טיול - חברת הנוער מצפה רמון למנהיגות ולעשייה חברתית](http://drorisrael.wpengine.com/wp-content/uploads/2016/03/טיול-חברת-הנוער-מצפה-רמון-למנהיגות-ולעשייה-חברתית-300x191.png)
כמו כן אנחנו משמשים כמורים בתיכון, הקמנו ואנחנו שותפים בניהול קואופרטיב "העגלה", ומפעילים במצפה רמון מרכז חינוכי לקואופרציה – במטרה לתת כלים וליווי להקמת קואופרטיבים בכל רחבי הארץ.
![העגלה - קואופרטיב צרכנים מצפה רמון](http://drorisrael.wpengine.com/wp-content/uploads/2016/03/פוסטר-העגלה-249x300.jpg)
מה הדבר שאתה הכי גאה עליו?
אני באופן אישי הקמתי פה אולפן ללימוד עברית לעולים חדשים וותיקים ביחד עם גילה דדון, מורה ללשון מהתיכון, שנולדה וגדלה במצפה רמון. העובדה שאנחנו שני אנשים מאד שונים הפכה את ההדרכה המשותפת לעשירה ומיוחדת. האולפן פועל כבר שלוש שנים, יצאנו לשישה טיולים, ועברו בו מעל 70 עולים ועולות תושבי מצפה רמון, בגילאים 26-89. חלק מהם מתמידים וממשיכים ללמוד עברית לאורך כל התקופה הזו. ההקמה של האולפן לא הייתה בתכנון המקורי שלנו. אך קיבלנו פניה מתושבים שהכירו אותנו שביקשו שניתן מענה לצורך זה ואנחנו החלטנו שהולכים על זה. פיתחנו מודל ייחודי שהיום משתמשים בו במקומות נוספים בארץ!
![אולפן ללימוד עברית לעולים חדשים וותיקים](http://drorisrael.wpengine.com/wp-content/uploads/2016/03/20151021_182549-300x169.jpg)
איך מתמודדים עם המרחק מהמרכז? מה לגבי מי שזה לא מתאים לו?
לאורך הזמן יש חברים שהחליטו לעזוב, אך יותר מעניין הוא, שישנם חברים שהחליטו לעזוב את הקיבוץ ולהישאר במצפה רמון! מבחינתנו זה נהדר – אנשים שלא הכירו את המקום הזה מעוניינים להמשיך להיות בו גם כאשר אינם חברים בתנועה.
בנוסף, חלק מאיתנו פועלים מחוץ למצפה רמון, בעוד מספר לא מבוטל של אנשים שאינם גרים במצפה רמון, פועלים בה באופן יומיומי. כך שומרים על הקשר בין מקומות שונים בתנועה, ומונעים היווצרות של תחושת בדידות.
ספר על אתגר מעניין שהתמודדתם איתו כאן?
![חורף במצפה רמון](http://drorisrael.wpengine.com/wp-content/uploads/2016/03/IMG-20150110-WA0012-300x225.jpg)
המעבר של אנשים חדשים לעיירת פיתוח מביא איתו גם את הזכרונות על כל האנשים האחרים שעברו למצפה ואחרי שנה עזבו אותה. בתחילת ההתנסות שלנו כאן נתקלנו בהרבה חוסר אמון. בהתחלה זה פגע בנו אבל בדיעבד אנחנו יודעים ומבינים שהתושבים כאן לא עשו זאת ללא סיבה. כמות הפרוייקטים והאנשים שבאים והולכים ממקומות כאלו הוא גדול, ולעיתים יוצר יותר נזק מתועלת. לאחר כמה שנים של עשייה ונוכחות במקום, התחלנו להרגיש את השינוי. התחילה להיווצר הבנה שאנחנו לא כאן בכדי לצלם תמונה וללכת. אנחנו כאן רוצים לבנות את חיינו יחד עם המקום. לא בשבילו או למענו. זה מבחינתנו אתגר מתמשך בחיים כאן ובאופן כללי ביצירת קשרים אנושיים.
איך השתלבתם בעיר? הצלחתם להיות חלק?
אנחנו חלק לכל דבר ממצפה רמון. זו חוויה מאד מיוחדת, ללכת ברחוב ולהכיר את כולם. אנשים מכירים אותנו ויודעים מהי התנועה, מי אנחנו ואיך אנחנו חיים.
מה תרצה לאחל לקיבוץ המחנכים במצפה רמון לשנים הקרובות?
אני רוצה לאחל לנו שנמשיך להתבגר ולהתפתח, להמציא כל הזמן עוד ועוד דברים חדשים ולתת מענה לצרכים נוספים המשותפים לנו ולתושבי הישוב. כמו כן מאחל לנו להמשיך לגדול, לקלוט חברים נוספים, ולהמשיך להיות חממה בה יצמחו היוזמות החינוכיות והשיתופיות הבאות של התנועה.
![פעילות חינוכית - מצפה רמון](http://drorisrael.wpengine.com/wp-content/uploads/2016/03/אל-הנגב-8-300x225.jpg)
ולסיום, יש משהו שלמדת על תנועת דרור ישראל בהיותך כאן ותרצה לשתף?
היכולת להגשים את הרעיונות שיתופיים כל כך רחוק תלויה רק בכך שאתה לא לבד, שיש תנועה איתך. שיש לך עוד שותפים שמכירים ומעריכים ותומכים, ושמאפשרים למצפה רמון להיות חממה של רעיונות ויוזמות שיתופיות שניתן להגשים אותן במקומות אחרים, כמו האולפן או הקואופרטיב. אנחנו מרגישים שיש לנו תפקיד גדול, גם כלפי התנועה. יש לנו הרבה מה ללמוד על החיים בפריפריה, וזה אתגר שחברי התנועה מצויים בו בכל מיני מקומות ואזורים במדינה. לחיות רחוק ועדיין להרגיש קרוב, להרגיש שייך, זה מאמץ, מאמץ של כל הצדדים. ובהתנסות שלנו, אי אפשר להתחמק מזה.